Hrašek
Nedved Jan

?>

| A

| E

                 E
        1. Jak v mořích slunce s tmou se ztrácí
           a pokřik racků šel už spát,
              A                             E
           tak utekla nám láska, jó, to se stává,
             F#7                       H7
           a najednou tě, holka, nemám rád.
               E
           Mám dost už těch tvejch věčnejch nářků
           a prožárlenejch hloupejch scén,
               A                             E
           tak někdy zase brnkni, jó, to se stává,
                  H7                  E
           prostě táhne mě to z kruhu ven.
              E
        R: Já půjdu až tam na místa, kde už to znám,
                      A                   E
           pár stromů, ohniště a tunel a trať,
           a kašlu na celej svět, v něm v tobě zas jsem se splet',
                   A                          E
           a postý řeknu sobě: hloupneš, tak plať.
        2. Jak nabobtnalý klíčky hrášku
           byly cíle tvý, a já chtěl víc,
           já předělat chtěl svět, jó, to se stává,
           kolik bylo nás, a stále nic.
           Tak pozdravuj ty svoje šminky, lásko,
           a do zrcadla zkoušej řvát,
           jó, utekla nám láska, jó, to se stává,
           a najednou tě, holka, nemám rád.
        R: