Proulek
Nedved Jan

?>

| A

| E

               E         H7         A E
        1. Ten mír, když za kopcem svítá,
                A             H7   E
           když vystřídá se s nocí den,
                             H7          A E
           a proužek dýmu z dřeva slunce vítá,
             A           H7     E
           z kytky motýl vylít' ven.
           E                           A E
        R: Někdo škrtne sirkou, někdo zpívá,
           A                   E
           někdo ještě zkouší spát,
                    H7         A E
           u potoka do vody se dívá
           A            H7     E
           jedna holka, co mám rád.
        2. Vlasy sváže do uzlu a kouká,
           pak vodu dlaní rozčeří,
           stud jí sluší, tak jako všem holkám,
           co na svou krásu nevěří.
           E H7 A E A H7 E H7 A E A H7 E
        R:
        R:
        3. Z odpadlýho kousku starý kůry
           srdce jsem jí udělal
           a večer, když už začly lítat můry,
           tajně jí ho do spacáku dal.
                A            H7     E
        R: + |: jedna holka, co mám rád ... :|